- Snälla, snälla Ellen. - Rara, rara Sebastian.
- Låt mig se bilden. - Då får du lova att stanna här.
- Klockan är mycket. - Du får inte gå.
- Jag måste duscha. Låt mig se! - Inte skratta.
"Nej, jag lovar. - Okej.
Jag visste det.
Vad fin du är. Lilla Ellen... Lilla, fina Ellen.
- Och arg. Är du arg på henne? - Ja, jätteförbaskad.
- Varför det? - Jamen, för att hon är en ballerina.
- Helt oväntat. - Men du är ju pappkartong.
- Jo, men ballerina var lite finare. - Nej, jag tycker om pappkartonger.
- Tack. - Det var ingenting. Vi ses senare.
- Okej. Hej då. - Vem var det?
- Cateringfirman. - Är de försenade?
Det löser sig, älskling.
- Är det en ny klänning? - Tycker du om den?
Nej. Jag tycker att vi ska ta av den.
Sluta. Nej, nej...
- Nå, vill du köra, eller ska jag? - Kan vi inte ta en taxi i morgon bitti?
- Barnen, då? - De ska väl med?
- Jag kör. - Som om inte jag kan?
Inte alls. Det blir fint.
Gott nytt år!
Det är nåt... Lukta. Har den inte lite...?
- Jag kan inte... - Är det inte nån liten doft av nåt?
Doft?
Jag vet inte, jag är ingen vinkonnässör.
- Hur går det? - Skitbra.
Jag ser det.
Är det spanskt?
NYÅRSAFTON
- Där är du ju. - Tjusigt!
- Förlåt att jag är sen. Klädkris. - Som slutade väl, ser jag.
- Är allt under kontroll? - Ingen mat och bordsplaceringen är fel.
Skorna! Vi har just fixat golven så jag måste titta under.
- När slutar det? - Maya blir ju glad...
Hej, Ellen! Det var längesen. Vad fin du är.
- Hej, Folke! - Hej!
- Vi har inte setts sen den där festen. - Jag har bara haft så mycket att göra.
- Jag ska cirkulera lite. - Självklart.
- Inte mer, jag mår illa. - Det är så äckligt!
Måste jag titta? Det är inte roligt.
- Ellen, hjälp mig! - Han klarar inte mer nu.
Gott nytt år!
- Se på mitt nya armband. - Julklapp?
- Från dina föräldrar? - Nej, Sebastian.
Du träffar honom fortfarande?
- Vad tänker vi om det? - Njut medan du kan.
Men jag skulle nog inte sälja min lägenhet.
- Hej! - Hej!
- Hej! Jag har letat efter dig. - Hej.
Jag vill bara försvinna med dig.
- Känner du Anette och Maya? - Maya och jag var barndomsvänner.
- Men hur känner du dem? - Min syster och Anette är gamla vänner.
- Vi växte upp ihop. - Och vem är din syster?
Där! Bolette. I den röda klänningen, med sin man Adam och deras två barn.
- Så här gör man inte. - Klara? - Nej, det går bra.
- Och vem är hon? - Ellen, en god vän till mig.
- Och vem är hon ihop med? - Ingen. Fast hon är lite i en gråzon.
- Och du, då? - Ingen. Och det är ingen gråzon.
- Nej, jag menar vem är du? - Jag heter Rolf. Hej! Lärare.
Hej, Rolf, lärare. Jag heter Dina.
Skål och gott nytt år!
- Skål, och tack för ert tålamod! - Tack för pizzan!
- Är det inte nåt med det här rödvinet? - Hur menar du?
Håller ni inte med? Det smakar lite kork.
- Adam vet ingenting om vin. - Nej, ingen kork.
- Men det är ju nyårsafton. - Tryck på den röda knappen!
- Inte den! - Anette, jag trycker på den röda.
- Den här skiten funkar inte. - Lös det här nu.
Har du fler batterier?
Gott nytt år!
Gott nytt!
- Häll i mer, det är till Anette! - Gott nytt år!
Gott nytt år.
- Gott nytt år! - Gott nytt år!
- Allt väl? - Jag ska bara...
- Är du ledig? - Strax.
Jag använder sällan mitt danska kort.
- Jag kan hjälpa dig. - Tack!
- Tack. Gott nytt år! - Gott nytt år!
INFLYTTNINGSFEST
- Se var ni går. - Ja, akta potatisen.
Här tänker vi... Eller Dina tänker att vi ska ha en fin äppellund.
- Vilken sort? - Discovery. Dinas favoritäpplen.
- Nej... Sluta! - Det är verkligen goda äpplen.
Här är en hasselhäck.
- Säg till om ni vill ha hjälp att röja. - Gärna.
- Ny regnvattentunna? - Visst är den fin? 210 liter.
- Jag går in och tittar till maten! - Jag följer med.
Ni måste se tillbyggnaden!
- Aston! - Han är enorm. - Det är okej.
Kom, Aston! - Han blir hämtad strax.
- Vad letar vi efter nu igen? - Glas.
Gud, kommer du ihåg det här?
- Rolfie. "Akta dig, Bob." - Vilken resa det var!
Minns du nattportiern...? Jag var rädd för att gå hem.
- Maya vill ha barn. - Och vad vill Anette?
- Jag känner mig inte redo. - Nej, du är ju bara 43.
- Måste man? Kan man inte bara...? - Låta bli? Jo.
Folk med barn är de mest olyckliga jag vet.
- Vad gör han här? - Det är min kusin Max. Från Chicago.
Han hjälper Rolf och Dina. Hans ex Linda ville inte ha barn-
- förrän hon blev gravid med grannen. Han flippade ur.
Han grävde upp grannens trädgård. Ingen bra idé i USA, så han kom hem.
- Det är strax mat! - Tack!
- Kan det vara nåt? - Nej, tack.
- Kunde inte det vara trevligt? - Nej, jag tänker inte bli ihopfixad.
- Speciellt inte med din kusin Max. - Därför att...?
- Har du träffat nån? - Inte officiellt. Jag kan inte berätta.
- Är det doktorn från våningen ovanför? - Nej! Vad tror du om mig?
- Så vem är det? - Du blir bara arg.
Jag blir inte arg, jag blir väldigt lättad. Berätta nu!
Sebastian. - Som i Sebastian som är gift med Eva?
Ja. Jag sa ju att du skulle bli arg.
"Å, älskling..."
Sluta nu. Lägg av... Sluta!
- Vad hände med de där glasen? - Vi kommer nu!
- Hej! - Hej!
- Max. - Vi har träffats förr. På nyårsafton.
Du hade lite problem med kreditkortet. Och väskan.
Det minns jag.
- Rött eller vitt, Adam? - Tack, men jag kör.
- Men du vill väl ha? - Gärna.
- "Det här vill jag ha, jag är Dylan." - Måste vi dra upp det igen?
- Spelar du munspel? - Är det från Paris?
- "Made in Germany." - Det kan vara köpt i Paris.
- Det kom in i vårt liv i Paris. - Tyskarna besökte ju Paris en gång.
Det där gamla huset, det med halmmadrasser.
- Max var där. - Det var övergrepp.
- Vi var 12 år med omogna hjärnor. - Som att bo med Röda armé-fraktionen.
- Vi låg bara där. - Inget hände.
- Men ni var nakna. - Var du naken?
Var det det du såg fram emot varje sommar?
Ibland undrar jag om du nånsin tagit av dig alla dina kläder, Max.
Vem vill ha lite efterrätt?
- Vad var det vi åt nu igen? - Vaktel.
Småfåglar.
- Som i "Babettes gästabud". - Jag minns inte.
- Jag måste ta det här. - Var det inte små kycklingar?
- Vad handlar den om? - Har du inte sett den?
- Den handlar om två äldre damer... - De bor väl på Jylland?
- Inte Norge? - Strunt samma.
Dit kommer en fransyska som lagar gröt åt dem...
- Jag kan gå tidigt. - Nej... Eller kan du det?
- Om du absolut insisterar. - Då gör jag det, insisterar. Absolut.
- Ring när du är på väg, så åker jag. - Då säger vi det.
Kör försiktigt, älskling. Okej? Hej!
- Vi ses. - Om ett litet tag.
- De är fattiga. - Det viktiga är maten...
- Vem var det? - Vad? Det var bara jobbet.
- Du måste säga ifrån! - Det gör jag.
- Som häromdan... - När du hade kört hem en patient.
- Körde du nån hem? - Han hade ingen jacka.
- Han var helt... - Inga armar, inga ben.
- Vad pratar ni om? - "Babettes gästabud".
- Dess underliggande tema. - Det laborerade vi kring.
Den är ett mästerverk! Objektivt sett.
- Det är en rolig film. - "Rolig"?
Jag håller med. En kvinna vinner på lotteri, lagar lite mat och dör. Bom!
"Bom!"
Anette, berätta om killen du känner som vann på lotto. Han med benen.
Nej, han är Ellens... Mini!
- Hur mycket vann han? - Lite under miljonen.
Mini vann en mini-miljon.
- Pengarna lade han på... - ...att förlänga benen. I Ryssland.
- Hur lång kan man bli? - Adam vill veta. Hur lång?
- Hur går det till? - De tar två skruvar...
Man borrar hål i benet, monterar en metallram-
- kopplad till en extern motor som patienten sköter själv.
Vad folk gör! Galet.
Varför spelar folk alls? Behöver man pengar kan man ju bara ta banklån.
Innan man betalt igen, har väl Nordkorea sprängt oss.
- Intressant tanke, Max. - Eller en ekologisk katastrof som...
- Hej, Aston! - Det här är Rebekka, hundens matte.
- Aston har varit en duktig hund. - Bra. - Hej!
Rebekka vaktar grannhuset.
Adam.
Max.
Tjusigt!
- Vad? Vad är det som är så roligt? - Ingenting.
Jag måste bara vänja mig vid... det där.
Kom igen.
Ja...
Och du själv?
De ska skilja sig.
- Sebastian och Eva? - Ja.
- Lämnar han henne? - Ja.
- När då? - När? Vi har liksom inte satt datum.
Vet Eva nåt om dig och Sebastian?
- Nej, inte ännu. Men snart. - Det må jag säga.
- Här är det sista. - Den här diskhandduken är genomblöt.
Den är ju ren. Ska den tvättas, eller...?
Bara häng upp den på tork.
- Är han full? - Inte alls. Drack jag nåt?
- En katt? - En tigrinna?
En kissekatt?
- Katten Gustav? - Vem kan hon vara?
- Tiger Woods! - Mästerkatten i stövlar?
- Hello Kitty? - Vad är du?
En hund?
- Gollum? - Ja!
Maya, din tur!
- Jag vill inte. - Jo, det är roligt.
Gullehund!
Såja, vovven. Du är så fin!
Nå?
- Ska vi fortsätta? - Jag vet inte vem det är.
- Hur kan du inte veta om du inte vet? - Välj en ny.
- Spaghetti? Armar... - Ge en ledtråd.
Är det inte fel att den får sitta på möblerna utan underkläder?
- Vad är det? - Ingenting. Förlåt.
- Bli inte arga om jag inte... - Det blir vi inte. Kom igen.
- Å, nej. - En riddare? Springande Spagetti?
- Jag är död, jag hänger mig själv? - En riddare som blir dödad?
- Ta det lugnt, okej? - Tiden är ute. Vad var det?
- Lucky Luke. - "Lucky Luke"?
- Varför gissade du inte? - Det gjorde jag. Du var jättebra.
Det var jag inte alls.
- Aston? - Aston!
- Han kan inte bara försvinna. - Han är mörkrädd.
- Är han det? - Vi hittar honom.
Jag förstår inte hur han kom ut.
Jag måste svara. - Hallå?
- Jag letar på vägen med Anette. Anette? - Jag står här.
- Rebekka och jag kan gå ditåt. - Bra. - Och ni två?
Jag är verkligen ledsen, men jag måste gå. De har ringt in mig från jobbet.
- Kom ihåg att säga ifrån. - Ja, det ska jag göra.
- Det var trevligt att träffas. - Detsamma.
MIDSOMMARAFTON
Ska du ha på dig det där?
- Ja. - Du fick ju en sommarkostym av mig.
Jag kan inte ha kostym på mig, det är för varmt.
Är du inte varm?
Nej, nej. Jag mår bra.
- Hur går det med din bok? - Bra.
En bok skriver man ju inte bara sådär. Men jo.
- Jag ser fram emot den. - Menar du det?
Javisst!
Det här går ju bra. Succé!
- Varför följde inte Maya med? - Vi grälade i morse.
- Om vad? - Det vanliga.
Bebisar. Sen fick hon huvudvärk och stannade hemma.
Hur går det med skilsmässan?
Den kanske aldrig blir av. Kan vi inte ens prata om det?
- Han vill bara göra det ordentligt. - Jaha...
Varför gör du det till ett problem när jag inte ser det så?
Hon håller på med ett projekt, när hon är klar skiljer de sig.
- Vem ska skilja sig? - En kollega.
Jag önskar att det var jag.
- Hejsan! - Hej! Här kommer turturduvorna.
- Hej! Förlåt. - Välkomna!
- Vad fint det är! - Hej, Bolette.
- Så du och Rebekka är tillsammans? - Jag hittade Aston.
Det ena ledde till det andra.
Jag trodde inte att vi gillade hundar. Men det är ju roligt för dig.
- Då bär det av till elden. - Så fin!
- Vad fan är det där? - Vi har gjort en häxa, älskling.
Benen är dina gamla strumpbyxor.
- Ni ska inte bränna en häxa på bålet? - Jo.
Barnen tycker att det är roligt.
Vet du hur många kvinnor som brändes på bål på medeltiden?
Nej.
- Femtiotusen. - Så många?
- Dockan lever ju inte. - Jag blir inte kränkt.
Vi kan även bränna judedockor och rita Muhammedbilder.
- Men älskling... - Mamma!
- Tysta! - Jag pratar med mamma. Gå och lek.
Du gör mig sjuk i huvudet.
Jag ska kidnappa dig. Jag kan inte garantera din säkerhet.
Ja!
- Det var ju Evas. Du är röd. - Förlåt.
Halvtid, tjejer. Dags för drinkar.
- Tack, jag vill inte ha. - Varför inte?
- Är du gravid? - Men varför har du inget sagt?
- Det var för tidigt, Max ville vänta. - Det var snabba ryck.
Jag älskar barnen, men det är mycket jobb.
- Nej. - Jo.
- Barn är det lättaste i livet. - Varför ska ni inte ha fler då?
- Ett räcker. - Det blir mycket plats i huset.
- Ska ni flytta? - Har inte Sebastian berättat?
- Vi har köpt nytt hus. - Ingen berättar nåt!
Det måste helrenoveras och han vill göra allt själv.
- Skulle inte ni skiljas? - Det är bara ett hus!
- Vad fan menar du med det? - Det är bara sten, trä, saker...
Försök inte förklara. Din logik är ju fullständigt sjuk!
Man kan inte bara lämna nån man levt med så länge.
Det var ju en ny vinkling.
Väntade vi inte på att Eva skulle bli klar med projektet?
- Jag förstår att det är förvirrande. - Vad är det jag väntar på?
Vad är det jag väntar på?
- Pappa, kan vi få fler marshmallows? - Visst.
Hur många har ni fått? - De ska inte ha fler.
Oj, vad det här var gott! Tycker du inte?
- Utsökt. - Utsökt, utsökt!
- Vad gjorde du sen, Rebekka? - Lärling som bilmekaniker.
Sen sålde jag allt jag ägde, köpte en motorcykel och körde till Afrika.
- Ägde du inget när du kom tillbaka? - Maya hälsar inte.
Rädsla håller oss tillbaka.
Ja... Ja!
- Vi gör inte det vi egentligen vill. - Sant! Sant!
O, ja!
- Just det! - Precis!
Jag tänkte: "Max vill jag ha!" Och fick honom.
Så ville vi ha barn och nu får vi barn.
Bravo! Bravo!
Jag tycker att vi skålar för det, allihop!
- Skål! - Håll fötterna på jorden nu.
- Skål! - Ät nu, vi kan inte spara det.
- Adam, hur går det med räkorna? - De är svårskalade.
Kul att vi svenskar har kräftor som nationalrätt-
- och ni danskar har "en lille bitte reje".
"Råkor. Räker."
- Det heter rejer. - Ellen...
Han kan inte ens prata danska.
Jag föredrar räkor före kräftor. De smakar gudomligt.
Gudomligt!
Jag smakar så gudomligt.
- Vill du se min lilla snippa? - Ellen, sluta med det där!
- Lägg av nu. - Drick lite vatten, Ellen.
Ber om ursäkt.
- Du är vår gäst, men var snäll och... - Jag ska sluta.
- Måste sluta. - Vad nu?
Efter den lilla episoden vill jag be att få majonnäsen.
Vad sägs, älskling?
Bra gjort!
- Vad håller du på med? - Vad menar du?
Kom igen!
Det är komplicerat. Jag är kär.
Jag känner dig. Du är bara pilsk och rädd för att dö.
Gör en Ironman, köp en fixiecykel eller anlägg skägg eller nåt.
- En fixiecykel? - Ja.
- Nej... Anette!
- Jag åker till akuten imorgon. - Om du är så säker, frågar jag.
- Men hon sover. - An sen då?
Ellen? Max är helt övertygad om att han har brutit armen.
- Jag sa bara att jag gjort det förr. - Min åsikt duger inte till Max.
- Jag sa att jag vet hur det känns. - Kan ni bara tända lampan?
- Förlåt, jag kan bara åka till... - Nej, sätt dig.
- Den är inte bruten. - Vad hände?
Jag trillade av styltorna och landade på handen.
- Kan du röra handen? Eller fingrarna? - Inte så bra.
- Där nere känns inget. - Nej, inte där.
- Det där känns. - Den är nog bruten.
- Jag sa ju det. - Visst, då säger vi det.
- Försiktigt! - Förlåt.
Förlåt att jag väckte dig. Anette satte krokben för mig när jag ledde.
- Tack! - Du är stor pojke, du tål ett glas.
Det gör inget.
- Vill du höra en rolig historia? - Visst, varför inte?
En skogvaktare i Virginia träffades av blixten sju gånger. Ett världsrekord.
Han var så ensam, folk var rädda för att bli träffade.
Man kunde tro att det var hans fel. "Hoppa ner ur trädet!"
Han tappade allt hår, hans hud var helt förstörd och han hade förlorat en tå.
Men han överlevde alla blixtnedslag.
Men till sist sköt han sig själv i magen med gevär för ett brustet hjärta.
Sitter du och berättar om en man som sköt sig själv i magen-
- för ett brustet hjärta för att få mig att må bättre?
Nej.
- Så jag behöver bara hålla mig stilla? - Ja.
Och ta fyra smärtstillande tabletter var sjätte timme.
BRÖLLOP
Under bordet!
- Skål, mamma! Gott vin? - Det smakar lite...
Jag vet vad du menar, lite...
Hundarna bajsar på stranden-
- och barnen lägger det i hinkarna med sina spadar.
Än sen? Barn bajsar också på stranden.
Sen vandrade vi med en guide, min kompis kan språket.
- När då? - För några veckor sen.
När vi står på bergstoppen, får jag en känsla av...
Jag kunde peta på skallen med fingret. Så äckligt!
- Jag är ju ateist, så... - Max, kan vi byta plats?
Vi är mitt i ett samtal, Rebekka.
Jag har visst förnärmat kvinnan som jag sitter bredvid.
Där är sprickan. Man ser inte allt blod, men...
Det ser helt sjukt ut!
- Du är sjuksköterska, eller hur? - Nej, läkare.
Du har väntat länge, Rolf Våra hjärtan ömma
Mer än femtio är du nu Det är lätt att glömma
Nyårsafton stod hon där Hon dök upp ur himlens sfär
Nu har ni varandra Samman ska ni vandra
Dina är så söt och rar Och ni är så kära
Aldrig ska ni skiljas åt Inget kan er sära
- Vad ska jag göra? Eva kom hem. - Vi skulle ju ses imorgon.
- Var inte arg. - Det är jag inte, men när ska vi ses?
- Jag gör så gott jag kan, Ellen. - Det säger du jämt.
- Men det märks inte. - Sluta, du är allt jag tänker på...
Men om det blir fler komplikationer får han skickas till intensiven.
- Ja... - Det är mottagningen. - Ellen, vad händer...? Hallå?
- Hallå? - Hallå?
- Vem pratar jag med? - Jag visste det!
- Vem talar jag med? - Anette, din idiot.
- Hej! Jag pratade med Ellen. - Men hon vill inte prata med dig. Adjö!
- Vad ska det här föreställa? - En telefon.
- Vi pratade bara. - Träffas ni igen?
Ellen...
Jag vet vad du vill säga, vi hoppar över det.
- Du vet väl att Eva är gravid? - Ja.
- "Ja"? - Men hon är inte gravid på det viset.
Hon sa att hon använde preventivmedel.
- Preventivmedel? - Du vet vad det är?
- Och vad händer nu? - Han kan inte sticka nu, han är inte...
- Nej, han är ju inte en skitstövel. - Precis.
Och det skulle ju vara hemskt. Det skulle du inte heller tycka var okej.
Nej, det skulle du faktiskt inte.
- Det är ju perfekt. - Det är perfekt.
Ni förtjänar verkligen varandra.
Grattis. Lycka till!
- Men tack så mycket! - Hurra! Ni har min välsignelse!
- Jag blir så glad! - Okej!
- Ha det så kul! - Sluta. Tack för det!
- Var har du varit? - Jag ringde.
Det är inte kul att vara toastmaster. Alla bara går, det är helt omöjligt...
- Sluta hacka på mig. - Skit samma. Det är din tur strax.
- Min tur? - Att hålla tal.
- Varför tror du att jag ska hålla tal? - Du skojar?
Därför att jag frågade på möhippan och du sa "ja".
Du frågade ut i luften fem på morgonen vid korvståndet.
Alla skrek "ja". Korvgubben också.
- Jag håller aldrig några tal. - Du borde ha ställt in det.
- Du borde ha ringt och bekräftat! - Så du ställer in?
- Det finns inget att ställa in. - Han blir ledsen.
- Jag har inget att säga. - På hans bröllop?
- Jag kan inte, okej? Titta på mig. - Vad?
- Titta på mig! - Du ser väl alltid ut så.
Visst, okej. Om det nu är så viktigt.
Spännande!
Käraste Rolf och Dina...
Jag vill bara säga till er att när man ingår ett...
Det vet jag förstås ingenting om, så det tänker jag inte prata om, men...
- Ska vi inte dansa? - Jag har lite ont i fötterna.
Älskling, har du ont i fossingarna?
- Ska jag ge dig en liten fotmassage? - Nej tack, Adam. Jag sa nej!
Skål!
Kom igen, killar!
Du ska dansa med mig. Kom nu!
Hon ser bra ut för nån som just fött barn.
- Är du klar? - Alldeles strax.
- Går ni nu? - Vi smyger iväg. Vi ses!
Hon har blivit inseminerad så hon är trött.
- Gratulerar! - Ja, vi får se hur det går.
Hälsa på!
- Jag trodde att du hade gått. - Det hade jag.
- Får jag komma in? - Visst, det är öppet.
- Vilken fest, va? - Ja.
- Får man säga nåt om ditt tal? - Gör inte det.
Jag tyckte om det.
Det påminde om ett som Boris Jeltsin höll en gång. Lite samma stil.
- Vet du att du förstörde min plan? - Vilken plan?
Den som gick ut på att jag aldrig skulle leva med nån igen.
Aldrig skulle gifta mig med nån igen.
Och aldrig...
- Att du skulle träffa mig? - Ja.
Ska vi smyga oss i säng? Inte?
- Nej, vi ska dansa. - Igen?
Igen.
Om och om igen...
Jag tror att det är... den här.
Och grattis till barnet!
- Blev det en flicka? - Filippa.
- Mår hon bra? - Hon är fantastisk.
Och du då? Rebekka? Aston?
Korsförhör...
- Aston är riktigt super! - Bra.
Rebekka är också super, jag också. Men vi mår mest super var för sig.
- Eller... - Det var tråkigt att höra.
Ena stunden ska vi husera en hemlös-
- för att Rebekka tycker att man ska göra goda gärningar.
Och i nästa stund är vår lägenhet till salu-
- för att hon vill att vi ska flytta till en öde ö.
Det är väl inte riktigt normalt?
Det är rart av dig att fråga mig vad som är normalt.
Man blir aldrig uttråkad. Men jag kan bli lite trött.
Som att bo i "Gökboet".
Tvångsmedicinerar hon dig? Då tycker jag att du ska säga ifrån.
Du är rolig.
Du låter förvånad när du säger det.
Får man inte säga nåt snällt till dig?
Jo, det kan man allt få.
- Var så god. - Du är väldigt rolig.
Repetition. Räknas inte.
Fin slips!
- Stickad? - Ja.
- Olika metoder. - Så du formar den?
Hej, älskling! Kom och dansa med mig.
- Låt bli. - Snälla? Kom nu, älskling.
Jag har ingen lust.
- Varför vill du inte dansa med mig? - Låt bli.
- Ska vi hitta lite vatten till dig? - Nej.
- Du tycker inte om mig längre. - Ta dig samman nu, Adam.
- Sluta nu. - Du tycker inte om mig.
ÖVERRASKNINGSFEST
Du tappade cykeln.
Nyckeln gick av.
- Hej! - Det var längesen.
ÖVERRASKNING!
- Det är bara vi. - Hej!
- Vill du ha öl? Vin? - Öl blir fint.
- Vatten... Öl? - Öl, tack.
- Vilket fint ställe. - Det hör jag inte så ofta, men tack.
Hur löser ni det praktiskt, du och Bolette?
Hon har vardagsrummet, jag sovrummet.
- Det var snällt. - Hon var hemlös.
Det är ändå snällt.
Och det fungerar bra för er?
Ja. Eller det är lite som att vara gäst i sitt eget hem.
Bolette är ju väldigt...
Hej! Dörröppnaren fungerar inte.
- Hej därinne! - Härligt att se dig. Detsamma.
- Förlåt att jag är sen. - Bolette har inte kommit.
Hon kommer nog snart, hoppas jag. Tror jag.
- Var är lillefar? - Hon tog ett extrajobb.
- Nu igen? - Ja. Hon tjänar ihop till barnet.
Hej, Maya!
Så stor du har blivit!
- Är du säker på att de inte är tre? - Hej! Kul att se dig.
- Vi vet nu att det är två pojkar. - Underbart!
Det blir nog... roligt.
Hon sa att hon skulle komma efter jobbet och äta middag. Konstigt.
Har du nåt att äta som är från i år?
Det är strax mat.
- Adam och barnen kom förbi häromdan. - Hur var det?
Han mår inte toppen. Han hoppas få henne tillbaka.
- Hon kan inte vara med nån som slåss. - Hon började.
Hon sa så.
- Han borde sagt ifrån. - Han har gjort allt.
- Det är det som är problemet. - Är det fel att göra det nån vill?
Han gav henne aldrig nåt motstånd.
- Hon fick honom att sitta och kissa. - Sitter han?
Ja. Han har själv skapat the monster!
- Vad är det med dig? - Jag mår lite dåligt.
Har du ätit Ellens gamla mat?
- Jag vill nog bara hem och lägga mig. - Då går vi.
- Nej, jag tar bara en taxi. - Nej, vi går hem tillsammans.
Jag är ledsen, men jag mår inte så bra. Hälsa henne. Säg att vi var här.
Ska vi inte skåla för Bolette?
Skål, Bolette!
- Vad har hänt där? Skilsmässa.
Och den långa versionen?
Du vet den ryska satelliten som for ur omloppsbanan?
Rebekka var som besatt av var den skulle slå ner.
Jag råkade säga nåt om oddsen för att faktiskt bli träffad av rymdskrot.
Hon fick nåt utbrott om att allt inte baseras på statistik.
Det var ju ändå nån som skulle bli träffad av den-
- och om det var hon, ville hon inte tillbringa sin sista stund med mig.
Jag frågade vem hon då ville tillbringa den med. Hon svarade: "Laurits".
- Och vem är Laurits? - Ja, det frågade jag också.
"Å, älskling..."
Sluta nu. Lägg av... Sluta!
- Vad hände med de där glasen? - Vi kommer nu!
- Hej! - Hej!
- Max. - Vi har träffats förr. På nyårsafton.
Du hade lite problem med kreditkortet. Och väskan.
Hon sa att det var nån hon träffat på promenaderna med Filippa.
Sen började de ses utan Filippa.
Så jag frågade om hon hade tänkt på konsekvenserna och på Filippa?
Hon sa att det handlade inte om Filippa och så började hon packa-
- och hon ville flytta nu. Då försökte jag blockera dörren-
- men en säng kom i vägen och jag skadade ögonbrynet.
Så vi separerade.
Jag visste faktiskt att hon har hittat nån annan.
- Anette? - Ja.
Vi sticker nu, Ellen. Vi måste hem, men tack för att vi fick komma.
- Hon kom ju inte, men det var trevligt. - Det var det.
Ha det så bra! Jag hälsar henne.
Det var...
- Det var det. - Det gick ju bra.
Vi väntade alltid på nåt.
Jag sa jämt till mig själv att jag var den med tur, det gick jämt bra för mig.
Jag höll alltid min kalender helt tom om han plötsligt skulle få tid att ses.
Det slutade med att jag aldrig träffade nån och jag gjorde ingenting.
Men en dag när jag äntligen ska på en födelsedagsfest-
- så ringer Sebastian och vill ses. Nu genast.
Så jag ringde och sa att jag var sjuk.
En halvtimme efter att han skulle ha kommit, ringer han och avblåser det.
Och då slog det slint. Jag sa att nu måste han välja och...
Och sen satt jag i mitt kök och väntade...
...tills klockan var sju på morgonen.
Vilken trist historia.
Å, nej... Aj!
- Vad är det där? - Nån rostig grej.
Det var en tjej jag var förälskad i. Min första förälskelse.
Hon bodde rätt nära oss.
Jag gick långa promenader i kvarteret och hoppades möta henne.
Jag gick ner 10 kilo, de trodde jag hade mask.
Kvällen då jag äntligen såg henne-
- fick jag panik och hoppade ner i en container med en rostig grej.
Första gången jag var kär?
- Ja, kär på riktigt. - Då var jag fyra år.
- En fyraåring kan inte vara kär. - Jodå.
Hans adamsäpple dansade när han pratade.
- Hur gammal var han? - Han var väl... 35-40.
- 35? - 40-45.
Det kunde förstås aldrig bli nåt. Nåt seriöst.
Eller nåt alls, förstås. Det hade ju varit olämpligt.
"Å, älskling..."
Sluta nu. Lägg av... Sluta!
- Vad hände med de där glasen? - Vi kommer nu!
- Hej! - Hej!
- Max. - Vi har träffats förr. På nyårsafton.
Du hade lite problem med kreditkortet. Och väskan.
Konstigt!
NAMNGIVNINGSFEST
Anettes mamma är svår. Hon avskyr att sitta med de gamla.
Låt henne sitta med Rolf.
Kommer Max? Är han fortfarande grinig?
Ja, han vill i alla fall slippa sitta med dig.
- Ska vi sära på Adam och Bolette? - Jag kan byta plats med Bolette.
Nej, då hamnar jag bredvid Sebastian.
Det här är ju omöjligt. Lika bra att inte ha fest om inga kan sitta ihop.
Går det bra?
- Hämtade du stolarna på vinden? - Inte än.
Rolf ringde just. De kommer inte, Dina är för trött.
- Har det hänt nåt nytt? - De har inte fått senaste provsvaren.
- Det låter inte så bra. - Nej.
Är planen att vara full innan gästerna kommer?
Kan du ta honom?
Säg bara till om ni behöver nåt.
Vi borde ha skilt oss för längesen. Jag njuter av mitt eget sällskap.
Vet du vad det bästa är? Att äta middag helt ensam i min egen lägenhet-
-utan att nån pratar med mig.
- Vad? Jag pratar med folk. - Du ska hjälpa till. Jag gör allt!
- Hjälp till med maten och vinet. - Vi har ju hyrt in hjälp.
Det är en dålig ursäkt. Kom igen!
- Behöver du hjälp? - Vi har två servitriser, vi har koll.
Gratulerar! Sover han?
- Är det här Vitus? - Vincent.
- Grattis! - Tack!
- Hej! Välkommen. - Cykelkedjan lossnade.
- Grattis! - Tack ska du ha.
- Ska han aldrig förlåta mig? - Fråga ditt samvete.
- Kom igen, vi är ju vuxna. - Ja... Ja!
Ni tillbringar en natt ihop på Bolettes fest.
Max gör klart för dig att han inte vill mer-
-men du jagar honom i tre månader.
Och när han äntligen ger upp är ni ihop i sju dagar-
- och sen gör du slut på telefonsvararen.
Det där med telefonsvararen var inte okej och det ringde jag upp och sa.
På telefonsvararen?
Snygg Slips! Stickad?
- Hej. - Hej.
- Hur är det? - Bra.
Jag har försökt att ringa massor av gånger.
- Ett nästan kriminellt antal gånger. - Ja.
Max...
Kan vi inte bara...?
Ena veckan är jag mamma, andra bara jag.
Man bör ju inte säga så, men det är det optimala sättet att ha barn på.
- Tala inte illa om mig. - Det gör jag inte.
Men du tänker dåliga saker om mig. Jag är ingen dålig människa.
Det är jag inte.
Okej.
- Jag skulle gärna vilja... - Hålla dem? Det får du säkert.
- Vad gör jag med den här? - Jag tar den.
Hej! Hej, älskling.
Så fina ni är!
- Hej, Esther. Kom och hälsa. - Nej.
- Vill du hälsa på mamma? - Nej.
Vill du inte hälsa?
Sluta med det där, gumman.
- Är du full, pappa? - Nej, jag ska ju köra.
Fyll kannorna med kaffe. En med te.
Gafflarna är på bordet, tallrikarna därute.
Nej, de som står bredvid.
Var står den?
- Vad söker du? - Tårtan. - Anette!
- Ropade du? - Var har du ställt tårtan?
- Vilken tårta? - Den jag beställde för en månad sen.
Gud, den har jag totalt glömt bort.
- Hur kan du glömma en sak? - Vi har ju kex.
- Kex på en namngivningsfest? - Jag hämtar den om det är så viktigt.
- Vad har hänt? - Jag glömde tårtan.
- Den hämtar jag om nån har en bil. - Jag! Jag följer med.
- Det behöver du inte... - Men jag vill.
- Vad vill du? - Tårtan...
Nej, vad vill du?
- Jag är ledsen för att du är ledsen. - Vi pratar om det så att du får må bra.
- Jag vill bara bli vänner. - Inte jag.
Men du bara tjatade och tjatade-
- och till sist gav jag mig, för jag trodde att du verkligen menade det.
Du sov hos mig, åt hos mig, skrattade åt mina skämt-
- och sen efter en vecka var allt fel och det var slut.
- Nu har jag svårt att se dig som vän. - Jag hoppades också att vi...
Jag klarar inte av fler galna tjejer som ändrar sig.
Galna tjejer som ändrar sig, ni förstör mitt liv.
- Nu tycker jag nog att du överdriver... - Du vill ha nåt annat än det du får.
- Får du det så vill du inte ha det. - Det kändes fel.
- Ut och in. Ät det du har på tallriken. - Det kändes bara som om...
Men jag sa ju att jag inte ville! Jag sa ju det.
Jag var ensam och olycklig, men jag mådde så bra utan dig.
Sluta tycka så synd om dig själv så sticker nog ingen.
Oj, vad jag har missbedömt dig!
Jag tror inte att du är sinnessjuk men du har nog nån diagnos.
Å, så fin den är!
Älskling...
- Jag kan ta den. - Nej, jag gör det.
Förlåt mig.
Jag halkade.
Fattar du hur lång tid det tog att få tvillingarna att ligga still-
- så att jag kunde ta bilden, ladda upp den, skicka den till bagaren-
- och välja fyllning och glasyr? Och allt det för ingenting!
Det är ju bara en tårta, för helvete.
Jag jobbar 60 timmar i veckan för att allt ska gå runt.
Vi äter vid fem, sover vid nio och gör listor på alla listor vi måste skriva.
Och alla dessa saker vi ska köpa. Är det det här allt går ut på?
- Kan du inte bara ta lite ledigt? - Vi har inte råd med alla utgifter.
- Skaffa .au-pair då? - Jag kan inte ha en au-pair i mitt hem.
- Du fattar? - Ja, jag fattar.
Vi brukade ha så roligt. Vi var så... roliga.
Nu handlar allt bara om överlevnad.
Hej.
- Det var längesen. - Ja.
- Jag har skilt mig. - Jag hörde det.
Du, det är härligt att se dig igen. Verkligen.
Vi borde inte ha det här samtalet.
- Vad håller han på med? - Jag tror inte mina ögon.
Nu måste vi höra på den där skiten igen.
JUBILEUM
Du... Sötnos?
- Klockan är mycket, de kommer snart. - Ja.
- Ska jag inte köra dig hem? - Jag missar väl inte vår fest, dummer.
Var så god.
- Titta, nu kommer solen! - Härligt.
Så fint allt ser ut. Var kommer brickorna ifrån?
- Hemifrån. - Jag visste inte att vi hade såna.
- Eleverna gav oss ett äppelträd. - Det är så fint.
- Har ni plats för det? - Ja, i äppellunden.
- Rolf jobbar här. - Tack för senast, det var trevligt!
- Din Spiderman-dräkt ligger hos oss. - Är det där den är?
- Var är Maya? - Hemma. Ungarna har vattkoppor.
- Det ska man ju också ha. - Tack för det!
Ska vi besöka dem och få vattkoppor?
- Gratulerar till din son, Ingeborg! - Hej, Ellen!
- Grattis! - Det var väl onödigt.
- Mycket folk. - Jag är överväldigad.
- Var är Dina? - Hon styr i köket.
- Hur mår hon? - Du känner ju henne.
Hon insisterar på att göra allt själv och har lagat mat i flera dar så...
Ja...
Jag tror att jag ska hämta lite vin.
Hon vill inte ha mer kemoterapi.
Jag är förstås inte så glad för det.
Jag tänker att om hon bara kunde försöka en gång till...
- Hej! Välkommen. Tack så mycket. - Hej.
Välkommen!
- Gå nu in och låt oss andra sköta allt. - Smaka!
- Gott? - Ja.
- Var är ungarna? - De kunde inte komma.
Esther vill inte hit för att vi båda är här. Inte Hugo heller.
- Adam har med sig nån. - Ja, han ringde. Hurdan är hon?
Jag vet inte, vi har inte träffats.
Om jag hade vetat att det skulle bli så här, hade jag aldrig gjort det.
Förlåt, det här ska inte handla om mig.
Jag klarar det inte. Jag kan inte låta en annan man... se det här.
Har du hört talas om flikfisken?
- Var de ihop innan Eva blev med barn? - Ja.
Men varför gjorde han då Eva med barn?
Det var ju Eva han var ihop med. Ellen var han bara... också ihop med.
De hade fått så mycket gas i tarmarna-
- att de flöt upp till ytan och därför...
Nej, så här... Eva kastade ut honom när hon fick veta om Ellen.
Då ville han ha Ellen tillbaka och nu är de ihop.
- Du då? Du ser ut att må toppen. - Ja.
- Jag mår toppen. - Peka på henne.
Hon står där borta.
Man ville rädda dem med hjälp av tryckkammare.
Som med dykarsjuka -ta bort luften.
- Går det? - Ja. Det fungerade, men...
Men när de kom hem så dog de och då köpte de bara några andra.
Ursäkta mig. - Jag behöver en sak i min bil.
- Självklart - Ursäkta.
Älskling, varför berättar du såna här historier? Ingen orkar ju lyssna.
Hon sa att det var nån hon träffat på promenaderna med Filippa.
Sen började de ses utan Filippa.
Så jag frågade om hon hade tänkt på konsekvenserna och på Filippa?
Hon sa att det handlade inte om Filippa och så började hon packa-
- och hon ville flytta nu. Då försökte jag blockera dörren-
- men en säng kom i vägen och jag skadade ögonbrynet.
Så vi separerade.
Å, jag trodde... Härligt att se dig!
- Håller ni inte en låg, social profil? - Jag tittar bara förbi.
- Jag saknar er. Mår ni bra? - Vi går i parterapi.
- Hur är det? - Vi upprepar varandras dumheter.
- Som en Bergman-film. - Fungerar det?
Kanske. Alternativet är outhärdligt.
Skilsmässa, gemensam vårdnad, nya älskare, dina barn, mina barn...
- Hur har ni det? - Bra. Vi har det riktigt bra.
Vi har just sett på lägenhet ihop.
Vad babblar hon om nu?
Vad är det här? Ost till Filippa.
Hej!
- Hej! Det var längesen. - Ja. Är allt bra?
Ja, tack. Och hur är det med dig?
Jo tack, jag mår... bra.
Ellen, jag har...
Jag har tänkt ringa dig för att be om ursäkt.
- Jag sa lite dumma saker... - Nej.
...som jag inte skulle ha sagt. Jag mådde dåligt och det gick ut över dig.
Nej, du gjorde mig faktiskt en tjänst.
Jag behövde få mig en utskällning.
Jag behövde bli satt på plats innan det gick helt överstyr.
- Men det var nog lite... - Nej, det var en ögonöppnare.
Du hade ju rätt. Är dörren öppen, ska man gå in och sen stanna därinne.
Ät vad som ligger på tallriken. Ät upp!
Det finns barn som svälter i Afrika.
Här är pappa-
Ta det här.
Min Rolf, du är...
Du betyder så mycket för så många människor.
Och därför kommer några av dina allra bästa vänner hit...
...och ska uppträda lite. - Var så goda!
Har du arrangerat det här?
Jag har sett det ske Alltför många gånger förr
Jag har sett på det Allt, alltför länge
Och jag har hört de orden Från dig ofta förr
Jag har hört dem från dig Alltför många gånger
Men du har dina knep Och du har tärt på mig
Jag har så försökt Att glömma bara
Men jag är din För all tid och evighet
För hos dig Hos dig vill jag vara
Och på kompromisser Är jag inte bra
Innan vi två var Så var jag ju allena
Det tar tid att lära Att lära nytt
Att förstå Hur våra liv vi kan förena
Även om vi skäller på varann
Och även om du Verkligen gör mig sur
Så är jag alltid din Vet du väl, för fan
Ja, vi två hör ihop ihop, ihop, ihop
Och även om vi har Helt olika smak
Så ska det inte skilja oss åt Det är ju löjligt
Även om vi bråkar Om varje sak
Så hör vi ju ihop Ihop, ihop, ihop
FÖDELSEDAG
Fan!
- Hej! - Hej!
- Vad gör du här? - Jag handlar.
Jag ska direkt hem och lägga en kabel.
Jag också.
- Jag trodde du var utomlands. - Ja, men jag kom hem förra veckan.
- Var det Norge? - Ja, ett vikariat.
- Lofoten? - Vilken koll du har.
- Anette. - Skvallerbyttan.
- Hur var det så långt uppe i norr? - Tyst, kallt, mörkt.
Det är härligt att vara hemma.
- Du ser... glad ut. - Jag gör aldrig om det.
Och du då? Är du också... glad?
Ja.
Jag såg en skymt av dig på Dinas...
- ...begravning? - Men jag hann inte...
Det var en fin dag. Om man kan säga så.
- Hur mår Rolf? - Han jobbar igen. Det hjälper.
- Han mår bäst med sina elever. - Jag borde ringa honom.
Det skulle han tycka om.
Då så.
- Kabeldags. - Jag ska... Det var kul att ses.
Det var det.
Max? Max?
- Fick du mitt vykort? - Nej. Vad skrev du?
Att jag och Sebastian gjort slut. Det fungerade inte, men vi försökte.
Eva tog honom tillbaka. Han mår bra där, jag mår bra här.
Och sen skrev jag också att några nätter i Lofoten-
-så tänkte jag lite på dig och mig.
Och på vad som kunde ha hänt om det inte hade gått som det gick.
Vill du ta en kaffe?
Ellen, jag tror inte att vi ska hoppa på den karusellen igen.
- Är det okej? - Ja, självklart.
Ta hand om dig.
- Tack! - Du är stor pojke, du tål ett glas.
- Välkommen hem! - Tack.
Hur mår du?
- Det vet jag inte. - Nej...
Jag önskar...
...att jag hade börjat älska henne tidigare.
Men...
Annars vet jag inte. Och du?
Struntsaker som du inte vill höra nåt om.
Jo, det vill jag väldigt gärna.
Jag stötte ihop med Max idag och frågade om vi skulle ta en kaffe.
Och det skulle vi inte.
- Jag vill inte besvära dig. - Det gör du inte.
Jag har bara mig själv att skylla.
Det gör det inte mindre smärtsamt.
Jag öppnar.
- Är det franskt vin? Det smakar lite... - Jaså? Okej.
- Hallå? - Det är Bolette.
- Kan man skruva ner volymen? - Fråga din syster.
Förut ringde den inte alls, men nu har hon gjort den öronbedövande.
Hej!
- Hej! Var så god. - Å, sockervadd!
Nej, en dammvippa. För städning.
- Men varför? - Jag har nåt annat också.
Tack för inbjudan till Esthers konfirmation.
"Nonfirmation". Gud är död.
- Hallå? - Del är vi. Släpp in oss!
- Vad önskar sig Esther? - Pengar, pengar.
Hej! Grattis!
- Var är tvillingarna? - De har barnvakt.
- Har du fixat ringklockan? - Tydligen inte.
- Hur mår du? - Bra. Vin?
Nej. jag har paus.
Hon glömde tårtan. Och sen åkte hon och hämtade den.
- Nej, du hämtade den. - Det är en återkommande historia.
Det var tårtincidenten.
- Vi fick kex istället. - Den var god, jag smakade från golvet.
- Har du pratat med Adam? - Ja, vi har ett bra samarbete nu.
Vi köper presenter ihop. I alla fall till Esthers nonfirmation.
Det är lustigt när man är långt borta-
- för man saknar er alla vid olika tillfällen under...
Det var så rart.
Mina elever gav mig ett äppelträd.
De vet ju hela historien, men de köpte ett äppelträd.
Och så planterade jag det i lunden.
Och nu tänker jag att jag inte kan sälja huset-
- för då kanske de blir särade. Men det är väl larvigt.
- Kan man inte flytta på ett träd? - Jo. Och det var ju inte det...
Det var bara en larvig tanke. Att de hade gett mig trädet-
- för att de tyckte att jag skulle behålla huset.
Gör det du tycker blir bäst, Rolf.
Å, nej.
- Hörni, vi har inte sjungit för henne. - Det är jag tacksam för.
NU Sjunger vi!
Vill nån ha efterrätt? För jag har lite.
Har du gjort efterrätt? Eller köpt?
Jag måste berätta... Det har börjat en ny sjuksköterska på avdelningen-
- och hon har små fina bröst och ben ända upp hit.
Bra att det inte var tvärtom. Skärp dig!
- Jag tittar bara. - Ta det lugnt.
- Väntar du besök? - Nej.
- Kan du bära in det här? - Kanske.
- Hallå? - Hej, det är jag. Gamle Max.
- Hjälp, vad det ekar. Hallå...? - Hej.
Jag trodde inte att den fungerade. Jag bara gick förbi och...
Nej, jag ljuger.
- Det var härligt att ses idag och... - Jag kommen!
- Jag har också tänkt på oss-
- och vad som kunde hänt om det inte gått som det gick.
Och jag vill gärna ta en kaffe med dig.
Subrip by TomTen
Översättning: Annika Yberg www.undertext.se